Требало је боље да те научим.
Два старца, забога, два старца.
Овај је још жив. Побрини се о њему.
А што се тиче осталих ...
... покупи им удове и сахрани их.
Ти тамо!
- Дижи је! Дижи капију! - Не могу, господару. Како?
Треба да те отпустим.
Довешћу га ја.
Довешћеш га из Шервуда? Нећеш га ни наћи.
- Могу ја то. - Под пуним оклопом, у шуми?
Потонућеш у меку земљу. Пробао сам.
Улазио сам за њим, а никад му ни стрелце нисам видео.
Само стреле у телима мојих војника.
Ја могу да га ухватим. А ти ниси успео. И то ти се не свиђа.
У реду, узми нешто људи.
Дижи капију.
Ево. Узми ово. Дај ми твој лук.
Пењи се горе, чувај стражу.
Хајде. Хајде.
Хајде!
Не могу више да радим овакве ствари.
Скрећи лево!
- Скрећи лево! - Не, не.
Никад није имала осећај за управљање колима.
Мислиш да ће кренути за нама?
Сазнаћемо од Вила ако крену.
Ниједна Мајка опатица није као ти.
Амин. Ти си чудо.
Крв!
O! Ти лудо.
Угојила си се.
Какав дан! Нисам такав имао откад смо отишли.
Ни ја. Јесмо ли стварно некада радили овакве ствари?
Све време.
Како сам поднела?
Кад сам те видела на оном зиду, мислила сам да си мртав.
Зашто ли сам икад одлазио?
Да те видим.
- Ма само понека чворуга и огреботина. - Свеједно.
Колико их је!
Имао си најдивније тело кад си одлазио.
Чврсто и без белега.
А био си мој.
Кад си отишао мислила сам да ћу умрети.
Чак сам и покушала.
Отишла сам у шуму ...
... легла доле поред потока и исекла се.
Неки блесави шумар наишао, и одвео ме у опатију. Тако причају.
Доста ожиљака, Робине. Много ми је да те двапут изгубим.
Никад нисам пољубио припадника клера.
Је ли то грех?
Улазе! Так, требаће нам твој лук.
Добро!
- Зар није било довољно? - Наћи ћемо се у логору.
- Не иди. - Хоћу само да погледам ко ме лови.
Следећи пут кад улазиш у Шервуд, држи визор спуштен.
Џоне! Чекај.
Мени је овај положај дао лично краљ.
Никад ми се није допадао твој краљ.
Ти си му поданик и слуга.
Овде он није краљ. У Шервуду не.
Ти си владар? Треба ли да се поклоним?
Никада те не бих узео у службу, племићу.
Познавао сам твоју сорту целог свог века.
Ти представљаш све оно против чега сам. Ти си непријатељ.
Ти ждереш црвено месо, а ми добијемо хлеб и сир.
Закон ти ништа не може и нема злочина за који можеш бити кажњен.
Ако ми убијемо јелена ископају нам очи.
Ово је моја шума.
Овде живим како хоћу.
Још једном ли уђеш, убићу те.
Добро.
- Је ли било борбе? - Мало.
Рекао си да ћеш само да погледаш.
Мој отац је поштено радио годинама. Оставио је лонац, ћебе и кашику.
Шериф?
Не, волина.
- Ниси га убио? - Не.
Рекао сам му да је ово моја шума и да ту хоћу да живим с тобом.
Шта тражиш?
Неке трагове Мериен. Или Мајке Џенет.
Било које.
Добра жена та Џенет.
Године труда да се пожуда остави за собом.
Могла је да гледа мушкарца и не осети ништа.
Видиш? Она те гледа.
Додирни јој руку. Држи је.
Нема везе. Ништа не би осетила.
Мислим шта сам учинила и то нема смисла.
Хтела сам да умрем због жеље за тобом!
Мора бити да је то била нека друга девојка.
Дај да те загрлим.
Робине ...
Је ли било много жена у твојим великим походима?
- Много. - Не причај ми.
- Како хоћеш. - Колико?
Али све су изгледале као ти.
Јесам ли стара и ружна?
Јесам ли ишта што би пожелео?
Осећала сам се дуго тако малом.
Робине ...
Повреди ме.
Расплачи ме.
Не могу да престанем да се смешим.
Мени не смета.
Јел би могла наша кућа сад да има две собе?
- И нешто за патос? - У реду.
То бих волела.
И кревет са ћебади?
И комоду за одећу и ...
Чујеш ли то?
Господе Боже Небески! Немој ...
Ти јеси Робин Худ, јел' да?
Ђаво ме однео!
Рекао сам им на пијаци да си ти. То је Робин.
Рекао сам вам!
Робин се вратио у Шервуд, рекох. Повео сам их јер сам знао пут.
Углавном су са фарми одавде из околине.
Овде су да ти служе и боре се против краља.
Так! Дај свима храну.
Нека тако буде, онда.
Иди и бори се против својих шерифа и својих краљева.
Ја те волим и чиниш ме поносном.
Да само време може да се врати за пет минута, дала бих душу за то.
- Ви даме тамо, где је краљ? - У највећем шатору, наравно.
Дакле иди код Папе и кажи му ...
... ако његов надбискуп спусти ногу у Енглеску, одсећи ћу му главу!
Шта је следеће?
Џоне....
- Хоћеш ли икада доћи? - Ево.
Сва сам чиста. Да видиш?
Двор је овде.
Мени не смета. Мислим да си леп.
Шта хоћеш, за име Божје?
- Људе, Ваше Величанство. Двеста људи. - Две ...!
- За шта? - За борбу с непријатељем.
- Каквим непријатељем? Толико их је. - Робин Худ.
Мислио сам да је тај мртав.
Вратио се у Шервуд.
Јел' не може то шериф да среди? Морам ли ја да дангубим?
Моја војска ме чека у Доверу. За име Бога, човече!
Ови људи су од њега направили јунака. Окупљају се око њега.
Постао је легенда.
Јесте ли икада покушали да се борите против легенде?
- Само мог брата. - Али сире ...
... они хоће да се дигну против Вас.
Је ли?
Буди ујутро у Доверу. Даћу ти људе.
А шерифу кажи да ћу имати Робинову главу, или његову.
У оба случаја, побеђујем.
Јел' сигурно од тих бобица буде зелено?
Држи равно руку са луком и повуци до браде.
- Овако. - Коју руку?
У реду, два! Три!
Краљ је био великодушан.
Послао је поруку. Хоће Робинову главу.
Или моју.
- За мном. - Ове трупе су под мојом командом.
Не у мојој грофовији. За мном!
Овуда!
- Шта, овде? - Ово је довољно близу.
- Колико? - Довољно.
И формирају логор.
На пољани су?
- Мислио сам да ће поћи за нама. - Доћи ће они.
- Виле! Так! - Шта се десило?
Шериф је овде са војском. Стотину војника.
- Где су? - Близу Кирклија.
Ући ће у свитање. Хоћу да смо до ноћас на положајима.
Ове крушке су апсолутно дивне.
Невероватна ствар. Он још увек доручкује!
Још увек?
Шта чека? Још људи?
Помислио бих да их је довољно.
Шта да радимо?
Да чекамо и видимо.
Хајде.
Не, хвала.
Хајде, хајде са мном!
Сада!
Идемо!
Људи, узимајте мачеве!
Ово је напад, господару.
На оружје пешаци!
Шта се десило?
- Ништа. - Ништа?
Напали смо. Нико нас није пратио.
Зар ћемо се тући на отвореном?
Изгледа да је такав план.
Поклаће нас. Мисли ли он да смо блесави?
То он и чека.
Онда је он блесав.
Не може тамо вечито да седи. Шуму не може да држи под опсадом.
Тако ја то видим. Чим уђе, имамо га.
- Остајемо овде. - Човек је луд.
Ниси питао шта ја мислим.
Један лудак је довољан.
Он је тамо напољу, Мериен. Очекује ме.
Нека га.
Магла се диже.
Делујеш као да ти је хладно.
Тако је дивно ово место.
Шума у овом тренутку. Препуна звукова ...
... све је тако живо.
Све време мислим ...
... о свим смртима које сам видео.
Скоро никад нисам изгубио битку, а не знам шта сам освојио.
''Дан је наш, Робине.'' А онда је било сутра.
Али куда је дан отишао?
Тако си лепа.
Ходи, седи поред мене.
Волиш ли ме?
Кажи то.
Шта се десило?
Ништа.
- Идеш, зар не? - Постоји та могућност.
Чуо си Џона, Вила и Така. Кажу да је то лудост.
Па ...
Јели то све што значи бити мртав? ''Па ...''
Имаћу више да кажем кад дође време.
Нека то буде Божије време. Већ ће те он узети.
Онда је све у његовим рукама.
Мислиш да сам сед и стар. Е, па нисам.
О, Робине, радо бих за тебе имала 20 кад би се могло.
Ја сам оно што сам увек био.
Видела си ме на зиду.
Да.
А ако се вратиш биће ново јутро, зар не?
И сваки пут ћеш бити мањи. Нећеш више бити Робин.
- А онда једног дана ... - Видећеш.
Не, нећу видети.
Нити чути песме о одважном Робину. Отићи ћу.
Отићи? Зашто?
Зато што ћу за тебе учинити све сем оплакивања.
Иду туци се са својим шерифом, и Бог нека је уз тебе.
Нека гране сунце и буде диван дан.
Али, Робине ...
... не желим никада да сазнам.
Џоне.
Учинићу шта год кажеш. Отићи ћу одавде.
Отићи ћу као да ме никада није пронашао. Само га спречи у овоме.
- У чему? - Његовом походу на шерифа.
- Шта? - Зар ти није рекао?
Борба против шерифа? Не буди луда. Четири на једног. Поклаће нас.
Ово су овде дечаци. Они су фармери.
Кажи му! Ти си једини. Саслушаће те.
Ја? Да кажем 'не' Робу?
Само овог пута.
Увек смо били заједно.
Без њега сам нико и ништа.
Хоћу да је ван опасности, то је све. Отићи ћу.
Шта хоћеш више од мене?
Ништа нисам тражио.
Никад ти се нисам допадала.
- Ти си Робова дама. - Хајде, кажи то.
Ти си Робова дама.
Да си ...
... била моја, никада не бих отишао.
О, ђаво те однео.
Имао си га са собом. Имао си га годинама! А ја ћу да га изгубим.
- Не, нећеш. - О, Џоне!
О, Џоне ...
Џоне.
Пазићу на њега.
Не плачи.
Вратиће се он.
Идемо напоље.
Да, знам.
Рекла ти је?
Да.
Па?
Молила ме да не идем.
И шта си одлучио?
То је лудост, Робе.
И?
Па ...
... рекао сам јој да би се без мене погубио.
Ово ће бити најтежи део дана.
Сумњам.
- Збогом. - Шта?
Бог те сачувао.
Ако тако одлучи.
Покрет!
У реду, људи, ставите овде. И држите!
Седи мирно!
Чекај наређење.
Знао сам да ћеш доћи.
Од свих људи, за тебе сам знао.
Знам.
- Желим да ово решимо путем заточника. - Један од твојих против мојег?
Победник носи све.
Зашто бих то прихватио, Робине?
Однос је четири према један. Зашто бих га изједначавао?
Ја сам заточник.
А ја сам други?
Ако изгубим, моји људи су твоји.
- Без мене, неће ти стварати проблеме. - А ако ја изгубим?
Твоји војници напуштају бојиште.
То је моја наредба. Да ли је јасно?
Ја да пустим шљам да оде? Само да одмарширам?
То је моја наредба.
Напустите поље!
Обећао сам да ћу пазити на тебе. Њој сам обећао.
У сваком случају, отишла је.
- Ја ћу га убити Робе, ако ти не успеш. - Не!
Ти ћеш одржати моју реч.
Видимо се, Џони.
Крећи.
Бог нека је с нама, Робине.
Хајде.
Ееее!
Не предајеш се?
Не!
Уморан сам.
Мериен!
Нисам могла да га зауставим.
За љубав Божију, Робине!
У реду?
Морамо да сместимо људе у шуму.
Ти си чврст момак.
- Како ти је име? - Зову ме Мали Џон.
Срешћемо се.
Да видимо колико си висок.
Робине!
- Види га. - Вратио си се.
Можеш ли да га држиш?
Однећемо га до опатије. Тамо су ми лекови.
Мислио сам да те нећу више видети. Жену од речи, попут тебе.
Мило ми је што си се вратила.
Овамо горе.
Буди миран!
Питам се куд оде дан?
Мора да је Вечерње.
Каква је ово опатија? Нико не звони за сате.
Боли ли те много?
Мало сам уморан.
Бивало је и горе.
Добро је, богами, шериф пао. Храбар човек.
А данас је био бољи.
Године ... Године, оне те разједу.
Треба да престанем с тим, знаш.
Сумњам да ћу икада више имати овакав дан. А ипак ...
Џоне!
- Ако нас прате ... - Чекаћу напољу.
- Дао сам све од себе. - Знам.
Ово ће ти олакшати бол.
Стварно је људина овај Џон.
Нема племенитијег на свету ...
... ни упола тако страшног.
Јеси га видела?
Треба да одем и побринем се о својим људима.
Сви су они храбри момци.
Мислио сам да ...
Свиђа ми се твој лек.
Немам уопште болове.
Биће нам лепо у шуми.
Неговаћеш ме док се не опоравим. А онда ...
... велике битке!
Имаћемо живот за песму.
Ноге ...
...су ми хладне.
Знам.
Утрнуле су.
Ре ... рекла сам да неће бити болова.
Шта си урадила?
Џоне!
Отрован сам!
Помози ми!
Нико ти више не може помоћи.
Господе, Мериен!
Зашто?
Волим те.
Више него што можеш да замислиш.
Волим те више од деце.
Више од поља која сам својим рукама засадила.
Волим те више од јутарње молитве или мира или ...
... од хране.
Волим те више од сунца ...
... више од страсти и радости ...
... или од још једног дана.
Волим те ...
... више од Бога.
Никада више нећу имати овакав дан, зар не?
Па, овако је боље.
Мериен.
У реду је.
Робе.
Види га.
У реду је.
Не.
Дај ми мој лук.
Где ово падне, Џоне ...
... стави нас близу ...
... и остави нас тамо.
Превод и адаптација: др Владимир Тадић